HALVBRODEREN
Alt har en oprindelse. Også mit navn, Barnum.
Barnum sagde, at verden vil bedrages.
Han satte løgnen over sandheden:
"Det er ikke det, man ser, der er vigtigt, men det, man tror, man ser."
Den 9. november 1966 forsvandt min halvbror, Fred.
Fred var bokser. Jeg var forfatter. Jeg provokerede, og Fred slog.
Og da jeg vågnede, var han væk, og det har han været siden.
Fred er ikke den første, der forsvinder i familien.
Oldefar forsvandt i grønlandsisen. Så var det morfar-
- så Freds far og så altså Fred, der forsvandt-
- før han havde fået børn, han kunne skide på.
Gudskelov har vi stadig vores mødre. Lad os begynde med mødrene.
BEFRIELSEN 8. MAJ 1945
Mor. Kom og se. Skynd dig.
Gå op og hent vores kjoler på loftet, Vera.
Brænder du Hamsun?
Skal du ikke fotografere freden?
Mor bad mig om at hente kjolerne.
Det kunne hun da selv have gjort. Det er dig, der er vores fotograf.
Hej.
Mor?
Mor, kommer du ikke og ser på freden?
Hvor er her varmt.
Jeg gør det forbi med Hamsun.
"Vi hans nære tilhængere bøjer nu vores hoveder ved hans død."
Kunne man tænke sig et værre tidspunkt at skrive Hitlers nekrolog?
Er der noget andet tidspunkt?
- Den er sød. - Se. Den skal vi i hvert fald have.
Den hvide skænk kan vi bruge som barskab.
Se her.
Chaiselongen er vel nok flot. Se her.
- Klar? - Nej, lad nu være.
Se pæn ud og se herhen.
- Flot. - Tror du det?
Den er sød.
Hvad er det her?
Savner du ham?
Fred er død. Det er kun mor, der ikke vil indrømme det.
Jeg vil have et barn.
- Nu? Her? - Ja.
- Vi har jo chaiselongen. - Okay.
- Mon det kommer et barn ud af det? - Hvad kan jeg sige?
Det kommer helt an på, hvem der sidder i sadlen.
- Tænk, hvis din mor kommer. - Hun går aldrig herop.
Hvorfor ikke?
Hold fast.
Forsigtigt.
Måske lidt længere op? Lidt mere.
- Det er fint. - Er det? Okay.
- Er det ikke bedre med skruer? - Hvorfor det?
Vi skal jo ikke skrue det af igen.
- Det bliver flot. - Meget flot.
- Sådan. - Perfekt.
- Vil du dreje den? - Det må du godt.
- Sammen? - Sammen.
Fantastisk!
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Hvor er flaget? Flaget?
Det ved jeg da... Er der ikke en bog til?
Og dig har jeg ledt efter så længe.
I cisternen, i vasketøjskurven, i sikringsskabet-
- og så ligger den lige bag ved Augusts skæve ryg.
Åbn den dog.
Nej. Jeg drikker ikke Malaga fra 1936 i undertøj.
Hvor er Vera? Jeg vil gerne have min kjole på straks.
Jeg går op og ser, hvad hun laver. Du rører den ikke, før vi kommer ned.
Nå, men så tempererer jeg lige nogle glas imens.
Vera?
Vera, er du der?
Kæreste.
Vera, hvad er der sket?
Mor, hjælp mig!
Hvad er der sket?
Nej, men... Vera. Vera, nej.
Slip!
Du kan ikke. Tag saksen. Tag saksen.
Nej! Pas på hænderne.
Sådan. Ja, sådan.
Kom. Kom med hende.
Satan! Satan i helvede.
- Vera! - Mor, hent vand!
Er Vera der?
Vera har det ikke så godt. I øvrigt kaster I sten på den forkerte rude.
Medmindre det er mig, I vil være sammen med.
Var der ikke nogen andre deroppe sammen med hende?
Hvad mener du?
Det ved du godt. Var der ikke nogen, før du kom?
Hun var alene.
Ved du, hvad vi gør i morgen, når jeg har fri?
Vi går til frisørdamen alle tre.
Hold nu op med din frisørdame. I kan gå. Jeg går ikke med.
Du fælder som en gammel kat.
Vera, du kan sætte mit hår op, når kong Håkon kommer hjem.
Min kære skat. Så, så... Hent brevet. Måske hjælper det.
Tror du?
Ja, det gør jeg.
Kære Gud. Se til Vera.
Først og fremmest Vera.
Se til Boletta, hvis du har tid.
Mig skal du ikke bryde dig om mere.
Denne natkjole fik jeg af Wilhelm-
-lige efter at vi traf hinanden.
Kan du tænke dig, Vera-
- at få en natkjole, før vi blev gift?
"Vi havde en meget fin rejse herop."
"Vi anløb den ubeboede ø Jan Mayen-
- og lå til ankers der i to dage, mens naturforskerne var i land."
"Allerede før vi kom dertil, stod solen højt ved midnat."
"Det var bestemmelsen, at vi skulle have en moskusokse med hjem."
"Og vi opdagede en flok okser, som gik og pillede polarpil-
- næsten den eneste plantevækst, som findes."
"Så gik kaptajnen og jeg og fem mand i land-
- for at forsøge, om vi kunne fange en kalv."
"Der var en kalv i flokken, men den var nok ikke sådan at komme nær-
- for når først okserne så os, der var vel en 15-16 stykker ..."
Fred og jeg sad altid under bordet og hørte Den Gamle læse op af brevet.
Oldefar havde skrevet det.
Han skulle fange en moskusokse til zoo i København.
Men oldefar forsvandt i isen og kom aldrig tilbage.
Den Gamle var ung dengang. Hun var stumfilmstjerne.
Brevet var det eneste, hun havde efter ham. Ja, og så natkjolen.
Den, hun fik, før de giftede sig. Og så havde hun selvfølgelig Boletta.
Vera?
Vera, luk op.
Hvad laver du?
Viceværten må bryde døren op.
Den nysgerrige idiot skal ikke se hende i den tilstand.
Snak nu med hende. Snak med din datter.
Vera?
Ved du, hvad vi gør i morgen, når jeg har fri? Vi går til frisøren.
Nej, din idiot. Sikke noget sludder! Vera!
Nu er det min tur. Hvis ikke du kommer ud, så går det galt for mig.
Du vil da ikke, at din elendige mormor skal sætte sig på vasken?
Lille Vera... Hvad laver du?
Det er overstået nu. Der er ikke noget at være bange for.
Kæreste... Du får lungebetændelse.
Træk den prop ud. Ikke så meget snak.
Sig noget til mig, Vera.
Træk så den forbandede prop ud, eller skal jeg selv gøre det?
Vera, Vera, Vera.
Du er ren nu, Vera, du er. Du er ren nu.
Du skal op, Vera.
Vera, du er ren.
Vera, du er ren nu.
(dørklokken) Åh! Satan!
Kan man nu heller ikke være alene nu, hvad? Hvad, Vera?
Kom.
Så.
Godt, ja.
Jaså. Blomsterbedenes beskytter.
Jeg hørte et skrig. Alle hørte det.
Jeg brændte mig på komfuret.
Hvordan går det med Vera? Er hun syg?
Hvis du ikke flytter den fod, bliver du den næste, der skriger.
Der sker bare så meget underligt for tiden.
Det ved jeg godt, men husundersøgelser er det vel slut med.
Har De travlt i dag?
Jeg vil anmelde en voldtægt.
Voldtægt?
Er De blevet voldtaget?
Min datterdatter er blevet voldtaget, unge mand.
Sidder De der i uniform og gør nar ad mig?
På ingen måde, frue.
Sid ned.
Forurettedes navn?
Vera Jebsen.
Mor?
Hvor har du været?
Jeg skal på arbejde.
Jeg skal nok passe på hende.
Dr. Schultz, tak.
Egede vil snakke med Dem.
Står det godt til med Deres familie?
Ja.
- Er Deres mor ikke skuespillerinde? - Det er længe siden.
Jeg savner faktisk stumfilmen. Hvor gammel er Deres egen datter nu?
Hun bliver 20 til sommer.
- Hvad vil hun så lave? - Hun vil arbejde med fotografi.
Fotografi ...!
De har jo været her i mange år.
Kunne De tænke Dem at flytte et par etager op?
- Til telegrafekspeditionen? - Se nu ikke så forskrækket ud.
Vi har brug for operatører der. Erfarne kvinder, og det er De jo.
Jeg har kun erfaring fra omstillingen.
Vi har kurser. Det er let.
Jeg giver Dem besked i morgen.
Det haster ikke. Giv Dem god tid.
Accepterer De tilbuddet, bliver der en stilling ledig på rigstelefonen.
Må jeg godt gå nu?
Deres datter ville sikkert passe udmærket ind der.
For hun gifter sig vel ikke med det første?
Det kan da godt være.
Hvem tror du vil giftes med en horeunge?
Hvad laver du her?
Jeg fik fri.
Egede gav alle dem, der havde arbejdet der i over 15 år, fri.
Det var pænt af bestyreren.
Så vi kunne fejre freden. Har du ringet efter lægen?
Der var nogen deroppe. Jeg er sikker.
Jeg skulle være gået med. Jeg skulle selv være gået derop.
Ja, ja. Freden har sine følger.
Jeg tror, De har ret. Hun er i en form for chok eller psykose.
Psykose?
Kald det bare en tilstand, hvis De synes, det lyder bedre.
Hun har haft et betydeligt blodtab. Hun er meget svag.
Jeg fik standset blødningen.
Hun er sandsynligvis faldet og har pådraget sig en hjernerystelse.
Hvorfor taler hun ikke?
Centeret for talens brug er midlertidigt sat ud af funktion.
Det skyldes hjernerystelsen.
Når hævelsen er faldet, kan hun tale frit igen.
- Hun har aldrig blødt sådan før. - Det er ualmindelige tider, så...
Tak.
Hvad mener De om mærkerne på Veras hals?
Mærkerne, ja. Hun må have ramt noget.
Det var mærker fra fingre. Har De undersøgt hendes kvindelighed?
Hvad?
De ved udmærket godt, hvad jeg mener. Er hun intakt?
Hun skal have rigeligt med frisk luft.
Frisk luft! Idiot.
Vera.
Jeg var også stum engang, men det var på film.
Jeg skulle være blevet berømt.
Mere berømt end Sarah Bernhardt og Greta Garbo.
Glæder du dig til at gå i kino igen?
Du kunne jo tage mig med i Kinopalæet eller Colosseum.
Jeg har ikke været i kino, siden der blev lyd. Tænk engang.
Åh, det var så sørgeligt, da de begyndte at tale deroppe.
Øjnene forsvandt. Øjnene og dansen blev væk.
Og munden overtog.
Ja, ja, ja, lille frisør.
Alt, hvad jeg har sagt, det har jeg sagt før.
Og jeg kommer ikke til at sige noget nyt.
Kan du hente Malaga-flasken til mig, Boletta?
Den står bag ved Johannes V. Jensen.
Det går over.
Det meste går over. Selv en verdenskrig.
Hvad hvis hun er med barn?
Så passer vi ekstra godt på det barn.
Jeg har brug for den stilling.
Den er besat.
Jeg har måske noget andet.
Hvad som helst.
Vivian og Barnum. Gift hos skiltemageren i Pilestredet?
Det skal fejres. Hej, bønnestage.
- Ja, hvad synes du? - Flot, ikke?
- Udsigten er helt fantastisk. - Er det ikke en flot altan?
Gigantisk. Fedt, at I ingen møbler har.
- Er badeværelset 4,2 km den vej? - Derinde.
- Blåt bad. Sådan! - Det er meget blåt.
Hvor er her bare fedt. Værsgo.
At se jer to her, sammen-
- det er noget, der glæder en gammel ven.
- Lidt mere. - Værsgo, Barnum.
Skal I så også have børn?
- Jeg tror, vi venter lidt. - Selvfølgelig.
- Selvfølgelig skal vi have børn. - Skål.
Abeskønt.
Hej. Dejligt, at I kom.
- Der er I jo. - Er I kommet på plads?
- Ja. Tak for møblerne. - De stod bare på loftet og støvede.
- Hej, Boletta. - Godt at se dig, Vivian.
- Har I det godt? - Ja. Det lå på loftet. Det er dit.
Mit allerførste kamera. Se her.
Smil. Smil, Barnum.
- Er der film i? - Den er sikkert ødelagt.
Der er film i.
- Har du taget det? - På loftet, da vi hentede møblerne.
- Det er flot. - Ja.
- Hvad er det? - Befrielsen.
Det er jo Fred. Har du taget det?
Nej.
Det ser ud, som han selv har taget det.
- Sagde han, hvorfor han rejste? - Nej. Aldrig til mig i hvert fald.
Du godeste. Vaskemaskinen.
Det er den gamle. Den satte vi op på loftet, da vi fik den nye.
Over ti år efter at Fred forsvandt.
Han har været der. Fred lever.
Vera, træk vejret.
Nu kommer det.
Træk vejret, Vera.
Ja! Træk vejret.
Pres! Pres!
Kom nu. Jo, jo, jo.
Kom. Så, kom. Ja!
Hvor mange fingre?
Ti fine fingre har han.
Fred?
Fred, hvor er du?
Kommer du med op på loftet og henter vasketøjet for mor?
Hvem kommer først?
Skal jeg hjælpe frøkenen med den alt for tunge byrde?
Kan De ikke engang se i min retning?
Laps!
Han kører sikkert ulovligt. Hvis han da ikke er handelsrejsende.
- Måske har han ikke mere benzin. - Det har han rigtig godt af.
Hvis han tror, han kan dupere os med pomade og automobil.
Hvis han sælger nylonstrømper, må han gerne blive.
Tak.
Undskyld mig, unge dame. Jeg så Dem henne ved Majorstuen.
Jeg kunne ikke få øjnene fra Dem. Må jeg tilbyde Dem kørelejlighed?
Jeg bor her.
Ja, så kom jeg i sidste øjeblik.
Må jeg have lov?
Tusind tak.
Mit navn er Arnold Nilsen. Beklager min påtrængenhed-
- men De var for smuk til bare at køre forbi.
Beklager. Hele hånden blev revet af ved en fiskeulykke, da jeg var barn.
Hvad i himlens navn foregår her?
Det er min mormor. Det er min søn, Fred, sammen med sin mormor.
Det glæder mig at hilse på familien.
Så er der altså tre mødre, to bedstemødre, en oldemor-
- to døtre og en søn, der står her og er i familie.
Har du set bilen? Kalechen kan lukkes, når det regner.
Den har kørt helt fra Amerika.
Du må godt få en tur, hvis du får lov af din mor.
Må jeg, mor?
Hvem i himlens navn og rige er du?
Han hjalp mig bare med at bære. Han hedder Arnold Nilsen.
Jeg har noget andet med fra Amerika, der måske kunne interessere damerne.
Det er stockings. Nylon.
Alle kvinder klæder lidt nylon.
Det passer.
- Fred har været her. - Fred? Hvornår?
Sikkert for ti år siden. Vi fandt et billede.
- I det gamle kamera. - Må jeg se?
- Skal du ikke finde ham? - Jo, men hvor skal jeg begynde?
Han havde vel en grund til at tage hertil. Han mødtes vel med nogen.
Fred!
I lang tid var Fred alt, hvad jeg havde.
Jeg havde ikke overlevet i Fagerborg i 60'erne uden ham.
Da han forsvandt, lærte jeg at klare mig uden-
- men nu, hvor jeg vidste, han havde været tilbage, gik det ikke længere.
Jeg blev nødt til at finde min halvbror. Nødt til at finde Fred.
Danske tekster: Helle Schou Kristiansen-Subline